en	⛵ This service allows compatible applications to easily counteract small device movements within their user interface. 🏝️ This can improve screen readability and possibly alleviate motion sickness while on the go, e.g. while reading in a moving vehicle. ⚡ The application has been crafted very meticulously, in order to minimize resource usage and maximize performance. Hope you enjoy it 😊
fi	⛵ Tämän palvelun avulla yhteensopivat sovellukset voivat helposti torjua laitteen pieniä liikkeitä käyttöliittymässä. 🏝️ Tämä voi parantaa näytön luettavuutta ja mahdollisesti lievittää matkapahoinvointia liikkeellä ollessa, esim. lukiessaan liikkuvassa ajoneuvossa. ⚡ Sovellus on suunniteltu erittäin huolellisesti resurssien käytön minimoimiseksi ja suorituskyvyn maksimoimiseksi. Toivottavasti pidät siitä 😊

en	Translations
fi	Käännökset

en	Help translate this app and get a free license! More info:
fi	Auta kääntämään tämä sovellus ja hanki ilmainen lisenssi! Lisätietoja:

en	App license
fi	Sovelluksen lisenssi

en	This application is free and works without limitations. However, the parameters will return to their default values after 1 hour without a license.
fi	Tämä sovellus on ilmainen ja toimii ilman rajoituksia. Parametrit palaavat kuitenkin oletusarvoihinsa tunnin kuluttua ilman lisenssiä.

en	Stilly on GitHub
fi	Stilly GitHubissa

en	Open source licenses
fi	Avoimen lähdekoodin lisenssit

en	(This text is for demonstration purposes) The soldier with the green whiskers led them through the streets of the Emerald City until they reached the room where the Guardian of the Gates lived. This officer unlocked their spectacles to put them back in his great box, and then he politely opened the gate for our friends. "Which road leads to the Wicked Witch of the West?" asked Dorothy. "There is no road," answered the Guardian of the Gates. "No one ever wishes to go that way." "How, then, are we to find her?" inquired the girl. "That will be easy," replied the man, "for when she knows you are in the country of the Winkies she will find you, and make you all her slaves." "Perhaps not," said the Scarecrow, "for we mean to destroy her." "Oh, that is different," said the Guardian of the Gates. "No one has ever destroyed her before, so I naturally thought she would make slaves of you, as she has of the rest. But take care; for she is wicked and fierce, and may not allow you to destroy her. Keep to the West, where the sun sets, and you cannot fail to find her." They thanked him and bade him good-bye, and turned toward the West, walking over fields of soft grass dotted here and there with daisies and buttercups. Dorothy still wore the pretty silk dress she had put on in the palace, but now, to her surprise, she found it was no longer green, but pure white. The ribbon around Toto's neck had also lost its green color and was as white as Dorothy's dress. The Emerald City was soon left far behind. As they advanced the ground became rougher and hillier, for there were no farms nor houses in this country of the West, and the ground was untilled. In the afternoon the sun shone hot in their faces, for there were no trees to offer them shade; so that before night Dorothy and Toto and the Lion were tired, and lay down upon the grass and fell asleep, with the Woodman and the Scarecrow keeping watch. Now the Wicked Witch of the West had but one eye, yet that was as powerful as a telescope, and could see everywhere. So, as she sat in the door of her castle, she happened to look around and saw Dorothy lying asleep, with her friends all about her. They were a long distance off, but the Wicked Witch was angry to find them in her country; so she blew upon a silver whistle that hung around her neck. At once there came running to her from all directions a pack of great wolves. They had long legs and fierce eyes and sharp teeth. "Go to those people," said the Witch, "and tear them to pieces." "Are you not going to make them your slaves?" asked the leader of the wolves. "No," she answered, "one is of tin, and one of straw; one is a girl and another a Lion. None of them is fit to work, so you may tear them into small pieces." "Very well," said the wolf, and he dashed away at full speed, followed by the others. It was lucky the Scarecrow and the Woodman were wide awake and heard the wolves coming. "This is my fight," said the Woodman, "so get behind me and I will meet them as they come." He seized his axe, which he had made very sharp, and as the leader of the wolves came on the Tin Woodman swung his arm and chopped the wolf's head from its body, so that it immediately died. As soon as he could raise his axe another wolf came up, and he also fell under the sharp edge of the Tin Woodman's weapon. There were forty wolves, and forty times a wolf was killed, so that at last they all lay dead in a heap before the Woodman. Then he put down his axe and sat beside the Scarecrow, who said, "It was a good fight, friend." They waited until Dorothy awoke the next morning. The little girl was quite frightened when she saw the great pile of shaggy wolves, but the Tin Woodman told her all. She thanked him for saving them and sat down to breakfast, after which they started again upon their journey. Now this same morning the Wicked Witch came to the door of her castle and looked out with her one eye that could see far off. She saw all her wolves lying dead, and the strangers still traveling through her country. This made her angrier than before, and she blew her silver whistle twice. Straightway a great flock of wild crows came flying toward her, enough to darken the sky. And the Wicked Witch said to the King Crow, "Fly at once to the strangers; peck out their eyes and tear them to pieces." The wild crows flew in one great flock toward Dorothy and her companions. When the little girl saw them coming she was afraid. But the Scarecrow said, "This is my battle, so lie down beside me and you will not be harmed." So they all lay upon the ground except the Scarecrow, and he stood up and stretched out his arms. And when the crows saw him they were frightened, as these birds always are by scarecrows, and did not dare to come any nearer. But the King Crow said: "It is only a stuffed man. I will peck his eyes out." The King Crow flew at the Scarecrow, who caught it by the head and twisted its neck until it died. And then another crow flew at him, and the Scarecrow twisted its neck also. There were forty crows, and forty times the Scarecrow twisted a neck, until at last all were lying dead beside him. Then he called to his companions to rise, and again they went upon their journey. When the Wicked Witch looked out again and saw all her crows lying in a heap, she got into a terrible rage, and blew three times upon her silver whistle. Forthwith there was heard a great buzzing in the air, and a swarm of black bees came flying toward her. "Go to the strangers and sting them to death!" commanded the Witch, and the bees turned and flew rapidly until they came to where Dorothy and her friends were walking. But the Woodman had seen them coming, and the Scarecrow had decided what to do. "Take out my straw and scatter it over the little girl and the dog and the Lion," he said to the Woodman, "and the bees cannot sting them." This the Woodman did, and as Dorothy lay close beside the Lion and held Toto in her arms, the straw covered them entirely. The bees came and found no one but the Woodman to sting, so they flew at him and broke off all their stings against the tin, without hurting the Woodman at all. And as bees cannot live when their stings are broken that was the end of the black bees, and they lay scattered thick about the Woodman, like little heaps of fine coal. Then Dorothy and the Lion got up, and the girl helped the Tin Woodman put the straw back into the Scarecrow again, until he was as good as ever. So they started upon their journey once more. The Wicked Witch was so angry when she saw her black bees in little heaps like fine coal that she stamped her foot and tore her hair and gnashed her teeth. And then she called a dozen of her slaves, who were the Winkies, and gave them sharp spears, telling them to go to the strangers and destroy them. The Winkies were not a brave people, but they had to do as they were told. So they marched away until they came near to Dorothy. Then the Lion gave a great roar and sprang towards them, and the poor Winkies were so frightened that they ran back as fast as they could.
fi	(Tämä teksti on esittelytarkoituksessa) Vihreät viikset sotilas johti heidät Smaragdikaupungin kaduilla, kunnes he saavuttivat huoneeseen, jossa Porttien vartija asui. Tämä upseeri avasi heidän silmälasinsa laittaakseen ne takaisin mahtavaan laatikkoonsa, ja sitten hän avasi kohteliaasti portin ystävillemme. "Mikä tie johtaa lännen pahaan noidaan?" kysyi Dorothy. "Ei ole tietä", vastasi porttien vartija. "Kukaan ei koskaan halua mennä siihen suuntaan." "Kuinka me sitten löydämme hänet?" kysyi tyttö. "Se tulee olemaan helppoa", vastasi mies, "sillä kun hän tietää, että olet Winkien maassa, hän löytää sinut ja tekee teistä kaikki orjiaan." "Ehkä ei", sanoi Scarecrow, "sillä aiomme tuhota hänet." "Voi, se on erilaista", sanoi porttien vartija. "Kukaan ei ole koskaan ennen tuhonnut häntä, joten luulin luonnollisesti, että hän tekisi sinusta orjia, kuten hän on tehnyt muistakin. Mutta ole varovainen, sillä hän on ilkeä ja julma, eikä ehkä anna sinun tuhota häntä. Lännessä, missä aurinko laskee, etkä voi olla löytämättä häntä." He kiittivät häntä ja sanoivat hänelle hyvästit ja kääntyivät länteen kävellen pehmeän ruohon kenttien yli, jotka olivat siellä täällä koiranputkea ja leinikkia täynnä. Dorothy käytti edelleen kaunista silkkimekkoa, jonka hän oli pukenut päälleen palatsissa, mutta nyt hän yllätykseksi huomasi, että se ei ollut enää vihreä, vaan puhtaan valkoinen. Toton kaulassa oleva nauha oli myös menettänyt vihreän värinsä ja oli yhtä valkoinen kuin Dorothyn mekko. Emerald City jäi pian kauas taakse. Heidän edetessään maa muuttui karheammaksi ja mäkiläisemmäksi, sillä tässä lännen maassa ei ollut maatiloja eikä taloja, ja maa oli harhaantunut. Iltapäivällä aurinko paistoi kuumana heidän kasvoilleen, sillä ei ollut puita, jotka olisivat antaneet heille varjoa; niin, että ennen yötä Dorothy ja Toto ja leijona olivat väsyneitä ja makasivat nurmikolla ja nukahtivat metsämiehen ja Scarecrow vahtimassa. Nyt lännen pahalla noidalla oli vain yksi silmä, mutta se oli kuitenkin yhtä voimakas kuin kaukoputki ja näki kaikkialle. Joten kun hän istui linnansa ovella, hän sattui katsomaan ympärilleen ja näki Dorothyn makaamassa unessa ja hänen ystävänsä ympärillään. He olivat kaukana, mutta paha noita oli vihainen löytääkseen heidät maastaan; joten hän puhalsi hopeiseen pilliin, joka riippui hänen kaulassaan. Yhtäkkiä hänen luokseen juoksi joka suunnasta suuri susilauma. Heillä oli pitkät jalat ja kiivaat silmät ja terävät hampaat. "Mene noiden ihmisten luo", sanoi noita, "ja repi heidät palasiksi." "Etkö aio tehdä heistä orjiasi?" kysyi susien johtaja. "Ei", hän vastasi, "yksi on tinaa ja toinen oljesta; toinen on tyttö ja toinen leijona. Yksikään heistä ei kelpaa työhön, joten voit repiä ne pieniksi paloiksi." "Hyvä on", sanoi susi ja juoksi pois täydellä vauhdilla muiden perässä. Onneksi Scarecrow ja Woodman olivat täysin hereillä ja kuulivat susien tulevan. "Tämä on minun taisteluni", sanoi Woodman, "joten pysy takanani, niin tapaan heidät heidän saapuessaan." Hän tarttui kirveeseensä, jonka hän oli tehnyt erittäin teräväksi, ja kun susien johtaja tuli Tin Woodmanin päälle, heilautti kätensä ja katkaisi suden pään sen ruumiista, niin että se kuoli välittömästi. Heti kun hän pystyi nostamaan kirveensä, nousi esiin toinen susi, joka myös putosi Tin Woodmanin aseen terävän reunan alle. Sutta oli neljäkymmentä, ja yksi susi tapettiin neljäkymmentä kertaa, niin että vihdoin he kaikki makasivat kuolleena kasassa Puumiehen edessä. Sitten hän laski kirveensä ja istui Scarecrow'n viereen, joka sanoi: "Se oli hyvä taistelu, ystäväni." He odottivat, kunnes Dorothy heräsi seuraavana aamuna. Pikkutyttö pelästyi melkoisesti nähdessään suuren kasan takkuisia susia, mutta Tin Woodman kertoi hänelle kaiken. Hän kiitti häntä heidän pelastuksestaan ja istuutui aamiaiselle, jonka jälkeen he aloittivat uudelleen matkansa. Nyt samana aamuna paha noita tuli linnansa ovelle ja katsoi ulos yhdellä silmällään, joka näki kauas. Hän näki kaikki susinsa makaavan kuolleina ja vieraat matkustavan edelleen hänen maansa halki. Tämä sai hänet vihaisemmaksi kuin ennen, ja hän puhalsi hopeapilliinsa kahdesti. Heti häntä kohti lensi suuri parvi villivariksia, tarpeeksi pimentämään taivaan. Ja paha noita sanoi kuningasvariselle: "Lennä heti muukalaisten luo, nokkaa heidän silmänsä ja repi ne palasiksi." Villit varikset lensivät yhtenä suurena laumana kohti Dorothya ja hänen tovereitaan. Kun pikkutyttö näki heidät tulevan, hän pelkäsi. Mutta Scarecrow sanoi: "Tämä on minun taisteluni, joten makaa vierelleni, niin sinua ei vahingoiteta." Niinpä he kaikki makasivat maassa paitsi Scarecrow, ja hän nousi ylös ja ojensi kätensä. Ja kun varikset näkivät hänet, he pelästyivät, niin kuin nämä linnut aina pelästyttivät, eivätkä uskaltaneet tulla lähemmäksi. Mutta kuningasvaris sanoi: "Se on vain täytetty mies. Nostan hänen silmänsä ulos." Kuningasvaris lensi Scarecrowia kohti, joka tarttui sen päähän ja väänsi sen kaulaa, kunnes se kuoli. Ja sitten toinen varis lensi häntä kohti, ja Scarecrow väänsi myös kaulaansa. Varisia oli neljäkymmentä, ja Scarecrow väänsi niskaansa neljäkymmentä kertaa, kunnes lopulta kaikki makasivat kuolleena hänen vieressään. Sitten hän kutsui tovereitaan nousemaan, ja taas he lähtivät matkaansa. Kun paha noita katsoi jälleen ulos ja näki kaikki hänen varisensa makaavan kasassa, hän raivostui kauheasti ja puhalsi kolme kertaa hopeiseen pilliinsä. Heti ilmasta kuului suurta surinaa, ja mustien mehiläisten parvi lensi häntä kohti. "Mene muukalaisten luo ja pistele heidät kuoliaaksi!" käski noita, ja mehiläiset kääntyivät ja lensivät nopeasti, kunnes he tulivat sinne, missä Dorothy ja hänen ystävänsä kävelivät. Mutta metsämies oli nähnyt heidän tulevan, ja Scarecrow oli päättänyt mitä tehdä. "Ota oljeni esiin ja levitä se pienen tytön, koiran ja leijonan päälle", hän sanoi metsämiehelle, "ja mehiläiset eivät voi pistää niitä." Tämän puumies teki, ja kun Dorothy makasi leijonan vieressä ja piti Totoa sylissään, olki peitti heidät kokonaan. Mehiläiset tulivat eivätkä löytäneet ketään muuta kuin Metsästä pistostamassa, joten he lensivät häntä kohti ja katkaisivat kaikki pistonsa tinaa vasten vahingoittamatta puumiestä lainkaan. Ja koska mehiläiset eivät voi elää, kun heidän pistonsa katkeavat, niin mustat mehiläiset olivat loppuneet, ja ne makasivat hajallaan Woodmanin ympärillä, kuin pienet kasat hienoa hiiltä. Sitten Dorothy ja leijona nousivat, ja tyttö auttoi Tin Woodmania laittamaan oljen takaisin Scarecrowiin, kunnes tämä oli yhtä hyvä kuin koskaan. Joten he aloittivat matkansa vielä kerran. Paha noita oli niin vihainen nähdessään mustia mehiläisiä pienissä kasoissa kuin hienoa hiiltä, että hän löi jalkaansa, repi hiuksiaan ja kiristi hampaitaan. Ja sitten hän kutsui kymmenkunta orjaansa, jotka olivat Winkejä, ja antoi heille teräviä keihäitä käskeen heitä menemään muukalaisten luo ja tuhoamaan heidät. Vinkit eivät olleet rohkeaa kansaa, mutta heidän täytyi tehdä niin kuin käskettiin. Niinpä he marssivat pois, kunnes tulivat Dorothyn lähelle. Sitten leijona karjui kovasti ja hyppäsi heitä kohti, ja köyhät vinkut olivat niin peloissaan, että he juoksivat takaisin niin nopeasti kuin pystyivät.

en	Consent
fi	Suostumus

en	This application needs the AccessibilityService API to retrieve interactive windows on the screen, in order to find compatible ones. The service then sends multiple "move window" accessibility actions to such windows, as needed, to perform the intended function.
fi	Tämä sovellus tarvitsee AccessibilityService API:n hakeakseen interaktiivisia ikkunoita näytöltä löytääkseen yhteensopivia. Palvelu lähettää sitten useita "siirrä ikkunaa" -käyttötoimintoja tällaisiin ikkunoihin tarpeen mukaan suorittaakseen aiotun toiminnon.

en	Accept
fi	Hyväksyä

en	Shake the device a little. Notice how the background content softens these movements, making on-screen reading easier. (Stilly service must be enabled in the Accessibility settings for this to happen.) This functionality can be easily implemented in any application. Please follow the instructions on GitHub.
fi	Ravista laitetta hieman. Huomaa, kuinka taustasisältö pehmentää näitä liikkeitä tehden näytöllä lukemisesta helpompaa. (Silly-palvelun on oltava käytössä esteettömyysasetuksissa, jotta tämä tapahtuu.) Tämä toiminto voidaan helposti toteuttaa missä tahansa sovelluksessa. Noudata GitHubin ohjeita.

en	Go to GitHub
fi	Siirry GitHubiin

en	Restore settings to default values?
fi	Palautetaanko asetukset oletusarvoihin?

en	Service is disabled, click here to enable.
fi	Palvelu on poistettu käytöstä, ota käyttöön napsauttamalla tätä.

en	Theme
fi	Teema

en	Increase text size
fi	Suurenna tekstin kokoa

en	Decrease text size
fi	Pienennä tekstin kokoa

en	Info
fi	Tiedot

en	Accessibility settings
fi	Esteettömyysasetukset

en	Restore defaults
fi	Palauttaa oletukset

en	About
fi	Noin

en	Upgrade your license
fi	Päivitä lisenssisi

en	Rate us
fi	Anna meille arvosana

en	Report an issue
fi	Ilmoita ongelma

en	Sensor rate
fi	Anturin nopeus

en	Damping
fi	Vaimennus

en	Recoil
fi	Rekyyli

en	Linear scaling
fi	Lineaarinen skaalaus

en	Force scaling
fi	Voiman skaalaus

en	This sets the desired sensor rate. Higher values may consume more battery. This may differ from the measured sensor rate as the system ultimately decides which rate to provide.
fi	Tämä asettaa halutun anturin nopeuden. Suuremmat arvot voivat kuluttaa enemmän akkua. Tämä voi poiketa mitatusta anturin nopeudesta, koska järjestelmä lopulta päättää, minkä nopeuden se antaa.

en	Increasing this will slow down and attenuate movements, making them less sensitive to larger forces.
fi	Tämän lisääminen hidastaa ja vaimentaa liikkeitä, mikä tekee niistä vähemmän herkkiä suuremmille voimille.

en	Increasing this will reduce sensitivity to small oscillations and make movements less sensitive to larger forces.
fi	Tämän lisääminen vähentää herkkyyttä pienille värähtelyille ja tekee liikkeistä vähemmän herkkiä suuremmille voimille.

en	This scales the movements linearly, making them larger or smaller without affecting the calculations.
fi	Tämä skaalaa liikkeet lineaarisesti ja tekee niistä suurempia tai pienempiä vaikuttamatta laskelmiin.

en	This scales the forces before calculations, which in turn affects the overall magnitude of movements.
fi	Tämä skaalaa voimat ennen laskelmia, mikä puolestaan vaikuttaa liikkeiden kokonaissuuruuteen.

en	Current sensor rate as measured by the app. This may differ from the desired sensor rate as the system ultimately decides which rate to provide.
fi	Senhetkinen anturin nopeus sovelluksen mittaamana. Tämä voi poiketa halutusta anturin nopeudesta, koska järjestelmä päättää lopulta, minkä nopeuden se antaa.

en	Yes
fi	Joo

en	No
fi	Ei

en	OK

en	Cancel
fi	Peruuttaa

en	Measured sensor rate
fi	Mitattu anturin nopeus

en	%1$s Hz

en	Are you enjoying this app?
fi	Pidätkö tästä sovelluksesta?

en	Thanks! Please write a nice review or rate us 5 stars on the Play Store.
fi	Kiitos! Kirjoita hyvä arvostelu tai anna meille 5 tähteä Play Kaupassa.

en	Rate on Play Store
fi	Arvioi Play Kaupassa

en	Some error occurred. Please try again.
fi	Tapahtui virhe. Yritä uudelleen.

en	Ultimate License
fi	Ultimate Lisenssi

en	License item already owned
fi	Lisenssikohde on jo omistettu

en	The app was licensed successfully. Thank you for your support!
fi	Sovelluksen lisensointi onnistui. Kiitos tuestasi!

en	Ultimate
fi	Perimmäinen