en	⛵ This service allows compatible applications to easily counteract small device movements within their user interface. 🏝️ This can improve screen readability and possibly alleviate motion sickness while on the go, e.g. while reading in a moving vehicle. 🛡️ The app needs your permission to know which window is visible on the screen. It does not read window contents. ℹ️ Find more info, implementation details and examples on: github.com/Sublimis/SteadyScreen
lv	⛵ Šis pakalpojums ļauj saderīgām lietojumprogrammām viegli novērst nelielas ierīces kustības savā lietotāja saskarnē. 🏝️ Tas var uzlabot ekrāna lasāmību un, iespējams, mazināt kustību slimības, atrodoties ceļā, piemēram, lasot braucošā transportlīdzeklī. 🛡️ Lietotnei ir nepieciešama jūsu atļauja, lai zinātu, kurš logs ir redzams ekrānā. Tas nelasa loga saturu. ℹ️ Atrodiet vairāk informācijas, ieviešanas informāciju un piemērus: github.com/Sublimis/SteadyScreen

en	⛵ This service allows compatible applications to easily counteract small device movements within their user interface. 🏝️ This can improve screen readability and possibly alleviate motion sickness while on the go, e.g. while reading in a moving vehicle. ⚡ The application has been crafted very meticulously, in order to minimize resource usage and maximize performance. Hope you enjoy it 😊
lv	⛵ Šis pakalpojums ļauj saderīgām lietojumprogrammām viegli novērst nelielas ierīces kustības savā lietotāja saskarnē. 🏝️ Tas var uzlabot ekrāna lasāmību un, iespējams, mazināt kustību slimības, atrodoties ceļā, piemēram, lasot braucošā transportlīdzeklī. ⚡ Lietojumprogramma ir izstrādāta ļoti rūpīgi, lai samazinātu resursu izmantošanu un palielinātu veiktspēju. Ceru, ka jums patiks 😊

en	Translations
lv	Tulkojumi

en	Help translate this app and get a free license! More info:
lv	Palīdziet tulkot šo lietotni un iegūstiet bezmaksas licenci! Vairāk informācijas:

en	App license
lv	Lietojumprogrammas licence

en	This application is free and works without limitations. However, the parameters will return to their default values after 1 hour without a license.
lv	Šī lietojumprogramma ir bezmaksas un darbojas bez ierobežojumiem. Tomēr pēc 1 stundas bez licences parametri atgriezīsies pie noklusējuma vērtībām.

en	Stilly on GitHub
lv	Stilly vietnē GitHub

en	Open source licenses
lv	Atvērtā pirmkoda licences

en	(This text is for demonstration purposes) The soldier with the green whiskers led them through the streets of the Emerald City until they reached the room where the Guardian of the Gates lived. This officer unlocked their spectacles to put them back in his great box, and then he politely opened the gate for our friends. "Which road leads to the Wicked Witch of the West?" asked Dorothy. "There is no road," answered the Guardian of the Gates. "No one ever wishes to go that way." "How, then, are we to find her?" inquired the girl. "That will be easy," replied the man, "for when she knows you are in the country of the Winkies she will find you, and make you all her slaves." "Perhaps not," said the Scarecrow, "for we mean to destroy her." "Oh, that is different," said the Guardian of the Gates. "No one has ever destroyed her before, so I naturally thought she would make slaves of you, as she has of the rest. But take care; for she is wicked and fierce, and may not allow you to destroy her. Keep to the West, where the sun sets, and you cannot fail to find her." They thanked him and bade him good-bye, and turned toward the West, walking over fields of soft grass dotted here and there with daisies and buttercups. Dorothy still wore the pretty silk dress she had put on in the palace, but now, to her surprise, she found it was no longer green, but pure white. The ribbon around Toto's neck had also lost its green color and was as white as Dorothy's dress. The Emerald City was soon left far behind. As they advanced the ground became rougher and hillier, for there were no farms nor houses in this country of the West, and the ground was untilled. In the afternoon the sun shone hot in their faces, for there were no trees to offer them shade; so that before night Dorothy and Toto and the Lion were tired, and lay down upon the grass and fell asleep, with the Woodman and the Scarecrow keeping watch. Now the Wicked Witch of the West had but one eye, yet that was as powerful as a telescope, and could see everywhere. So, as she sat in the door of her castle, she happened to look around and saw Dorothy lying asleep, with her friends all about her. They were a long distance off, but the Wicked Witch was angry to find them in her country; so she blew upon a silver whistle that hung around her neck. At once there came running to her from all directions a pack of great wolves. They had long legs and fierce eyes and sharp teeth. "Go to those people," said the Witch, "and tear them to pieces." "Are you not going to make them your slaves?" asked the leader of the wolves. "No," she answered, "one is of tin, and one of straw; one is a girl and another a Lion. None of them is fit to work, so you may tear them into small pieces." "Very well," said the wolf, and he dashed away at full speed, followed by the others. It was lucky the Scarecrow and the Woodman were wide awake and heard the wolves coming. "This is my fight," said the Woodman, "so get behind me and I will meet them as they come." He seized his axe, which he had made very sharp, and as the leader of the wolves came on the Tin Woodman swung his arm and chopped the wolf's head from its body, so that it immediately died. As soon as he could raise his axe another wolf came up, and he also fell under the sharp edge of the Tin Woodman's weapon. There were forty wolves, and forty times a wolf was killed, so that at last they all lay dead in a heap before the Woodman. Then he put down his axe and sat beside the Scarecrow, who said, "It was a good fight, friend." They waited until Dorothy awoke the next morning. The little girl was quite frightened when she saw the great pile of shaggy wolves, but the Tin Woodman told her all. She thanked him for saving them and sat down to breakfast, after which they started again upon their journey. Now this same morning the Wicked Witch came to the door of her castle and looked out with her one eye that could see far off. She saw all her wolves lying dead, and the strangers still traveling through her country. This made her angrier than before, and she blew her silver whistle twice. Straightway a great flock of wild crows came flying toward her, enough to darken the sky. And the Wicked Witch said to the King Crow, "Fly at once to the strangers; peck out their eyes and tear them to pieces." The wild crows flew in one great flock toward Dorothy and her companions. When the little girl saw them coming she was afraid. But the Scarecrow said, "This is my battle, so lie down beside me and you will not be harmed." So they all lay upon the ground except the Scarecrow, and he stood up and stretched out his arms. And when the crows saw him they were frightened, as these birds always are by scarecrows, and did not dare to come any nearer. But the King Crow said: "It is only a stuffed man. I will peck his eyes out." The King Crow flew at the Scarecrow, who caught it by the head and twisted its neck until it died. And then another crow flew at him, and the Scarecrow twisted its neck also. There were forty crows, and forty times the Scarecrow twisted a neck, until at last all were lying dead beside him. Then he called to his companions to rise, and again they went upon their journey. When the Wicked Witch looked out again and saw all her crows lying in a heap, she got into a terrible rage, and blew three times upon her silver whistle. Forthwith there was heard a great buzzing in the air, and a swarm of black bees came flying toward her. "Go to the strangers and sting them to death!" commanded the Witch, and the bees turned and flew rapidly until they came to where Dorothy and her friends were walking. But the Woodman had seen them coming, and the Scarecrow had decided what to do. "Take out my straw and scatter it over the little girl and the dog and the Lion," he said to the Woodman, "and the bees cannot sting them." This the Woodman did, and as Dorothy lay close beside the Lion and held Toto in her arms, the straw covered them entirely. The bees came and found no one but the Woodman to sting, so they flew at him and broke off all their stings against the tin, without hurting the Woodman at all. And as bees cannot live when their stings are broken that was the end of the black bees, and they lay scattered thick about the Woodman, like little heaps of fine coal. Then Dorothy and the Lion got up, and the girl helped the Tin Woodman put the straw back into the Scarecrow again, until he was as good as ever. So they started upon their journey once more. The Wicked Witch was so angry when she saw her black bees in little heaps like fine coal that she stamped her foot and tore her hair and gnashed her teeth. And then she called a dozen of her slaves, who were the Winkies, and gave them sharp spears, telling them to go to the strangers and destroy them. The Winkies were not a brave people, but they had to do as they were told. So they marched away until they came near to Dorothy. Then the Lion gave a great roar and sprang towards them, and the poor Winkies were so frightened that they ran back as fast as they could.
lv	(Šis teksts ir demonstrācijas nolūkos) Karavīrs ar zaļajām ūsām veda viņus pa Smaragda pilsētas ielām, līdz viņi sasniedza istabu, kurā dzīvoja Vārtu sargs. Šis virsnieks atslēdza viņu brilles, lai ieliktu tās atpakaļ savā lieliskajā kastē, un tad viņš pieklājīgi atvēra vārtus mūsu draugiem. "Kurš ceļš ved uz Rietumu ļauno raganu?" jautāja Dorotija. "Ceļa nav," atbildēja Vārtu sargs. "Neviens nekad nevēlas iet to ceļu." "Kā tad mums viņu atrast?" jautāja meitene. "Tas būs viegli," atbildēja vīrietis, "jo, kad viņa uzzinās, ka atrodaties Vinkiju valstī, viņa jūs atradīs un padarīs jūs visus par saviem vergiem. "Varbūt nē," sacīja Putnubiedēklis, "jo mēs vēlamies viņu iznīcināt. "Ak, tas ir savādāk," sacīja Vārtu sargs. "Neviens viņu nekad agrāk nav iznīcinājis, tāpēc es, protams, domāju, ka viņa padarīs jūs par vergiem, tāpat kā pārējo. Bet esiet piesardzīgs, jo viņa ir ļauna un nikna un, iespējams, neļaus jums viņu iznīcināt. Rietumos, kur riet saule, un jūs nevarat viņu neatrast." Viņi pateicās un atvadījās un pagriezās uz Rietumiem, ejot pāri mīkstas zāles laukiem, kas šur tur bija noraibināti ar margrietiņām un tauriņiem. Dorotija joprojām valkāja skaisto zīda kleitu, ko viņa bija uzvilkusi pilī, taču tagad viņai par pārsteigumu viņa atklāja, ka tā vairs nav zaļa, bet gan tīri balta. Arī lente ap Toto kaklu bija zaudējusi savu zaļo krāsu un bija tikpat balta kā Dorotijas kleita. Smaragda pilsēta drīz tika atstāta tālu aiz muguras. Viņiem virzoties uz priekšu, zeme kļuva nelīdzenāka un kalnaināka, jo šajā Rietumu zemē nebija ne fermu, ne māju, un zeme bija iekopta. Pēcpusdienā saule karsti spīdēja viņu sejās, jo nebija koku, kas viņiem piedāvātu ēnu; tā, ka pirms nakts Dorotija un Toto un Lauva bija noguruši, apgūlās uz zāles un aizmiga, mežsargam un Putnubiedēklim sardzē. Tagad Rietumu ļaunajai raganai bija tikai viena acs, taču tā bija tikpat spēcīga kā teleskops un varēja redzēt visur. Tā, kad viņa sēdēja savas pils durvīs, viņa nejauši paskatījās apkārt un ieraudzīja Dorotiju guļam ar draugiem. Viņi atradās tālu, bet ļaunā ragana bija dusmīga, atradusi viņus savā valstī; tāpēc viņa pūta uz sudraba svilpi, kas karājās viņai ap kaklu. Tūlīt pie viņas no visām pusēm pieskrēja lielu vilku bars. Viņiem bija garas kājas un niknas acis un asi zobi. — Ej pie tiem cilvēkiem, — ragana sacīja, — un saplēsti tos gabalos. — Vai tu viņus nepadarīsi par saviem vergiem? vaicāja vilku vadonis. "Nē," viņa atbildēja, "viens ir no alvas un viens no salmiem; viens ir meitene, bet otrs - lauva. Neviens no viņiem nav derīgs darbam, tāpēc varat tos saplēst mazos gabaliņos." "Ļoti labi," sacīja vilks un ar pilnu ātrumu metās prom, sekoja pārējie. Paveicās, ka Putnubiedēklis un mežsargs bija nomodā un dzirdēja vilkus nākam. "Šī ir mana cīņa," sacīja mežsargs, "tāpēc atkāpieties no manis, un es viņus sagaidīšu, kad viņi nāks." Viņš satvēra savu cirvi, ko bija izgatavojis ļoti asu, un, kad vilku vadonis nāca virsū Skārda mežsargam, pagrieza roku un nocirta vilka galvu no ķermeņa, tā ka tas nekavējoties nomira. Tiklīdz viņš varēja pacelt savu cirvi, pienāca cits vilks, un viņš arī pakrita zem Skārda mežsarga ieroča asās malas. Tur bija četrdesmit vilku, un četrdesmit reizes tika nogalināts vilks, tā ka beidzot viņi visi gulēja miruši kaudzē meža priekšā. Tad viņš nolika cirvi un apsēdās blakus Putnubiedēklim, kurš teica: "Tā bija laba cīņa, draugs." Viņi gaidīja, līdz Dorotija pamodīsies nākamajā rītā. Ieraugot lielo pinkaino vilku kaudzi, mazā meitene bija diezgan nobijusies, bet skārda mežsargs viņai visu izstāstīja. Viņa pateicās viņam par viņu izglābšanu un apsēdās brokastīs, pēc tam viņi atkal sāka savu ceļojumu. Tagad tajā pašā rītā Ļaunā ragana pienāca pie savas pils durvīm un paskatījās ar vienu aci, kas redzēja tālu. Viņa redzēja visus savus vilkus guļam beigtus un svešiniekus, kas joprojām ceļoja pa viņas valsti. Tas viņu padarīja dusmīgāku nekā iepriekš, un viņa divreiz nopūta savu sudraba svilpi. Tūlīt viņai pretī lidoja liels savvaļas vārnu bars, pietiekami, lai aptumšotu debesis. Un ļaunā ragana sacīja ķēniņam Vārnam: "Tūlīt lidojiet pie svešiniekiem, izknābiet viņiem acis un saplosiet tos gabalos." Savvaļas vārnas vienā lielā barā lidoja pretī Dorotijai un viņas pavadoņiem. Kad mazā meitene ieraudzīja viņus nākam, viņa nobijās. Bet Putnubiedēklis teica: "Šī ir mana cīņa, tāpēc guliet man blakus, un jums netiks nodarīts kaitējums." Tā viņi visi gulēja uz zemes, izņemot Putnubiedēkli, un viņš piecēlās un izstiepa rokas. Un, kad vārnas viņu ieraudzīja, tās nobijās, kā šie putni vienmēr ir biedēkļu dēļ, un neuzdrošinājās nākt tuvāk. Bet ķēniņš vārna teica: "Tas ir tikai piebāzts vīrietis. Es viņam izbāzīšu acis." Karaļa vārna uzlidoja Putnubiedēklim, kurš to satvēra aiz galvas un izgrieza kaklu, līdz tas nomira. Un tad viņam uzlidoja cita vārna, un Putnubiedēklis arī izgrieza kaklu. Tur bija četrdesmit vārnu, un četrdesmit reizes Putnubiedēklis pagrieza kaklu, līdz beidzot visi gulēja miruši viņam blakus. Tad viņš aicināja savus biedrus celties, un tie atkal devās ceļā. Kad ļaunā ragana atkal paskatījās ārā un ieraudzīja visas savas vārnas guļam kaudzē, viņa sadusmojās un trīs reizes uzpūta savai sudraba svilpei. Tūlīt gaisā atskanēja liela dūkoņa, un melnu bišu bars lidoja viņai pretī. "Ej pie svešiniekiem un iedzeļ viņus līdz nāvei!" pavēlēja Ragana, un bites pagriezās un strauji lidoja, līdz nonāca tur, kur gāja Dorotija un viņas draugi. Bet mežsargs bija redzējis viņus nākam, un Putnubiedēklis bija izlēmis, ko darīt. "Izņemiet manus salmus un izkaisiet tos pār mazo meiteni, suni un Lauvu," viņš teica mežsargam, "un bites nevarēs tos iedzelt." To izdarīja mežsargs, un, kad Dorotija gulēja blakus Lauvai un turēja Toto rokās, salmi viņus pilnībā pārklāja. Bites atnāca un neatrada nevienu citu kā mežnieku, kam dzelt, tāpēc tās uzlidoja viņam un nolauza visus dzēlienus pret skārdu, nemaz nenodarot pāri kokam. Un, tā kā bites nevar dzīvot, ja to dzēliens ir salauzts, tas bija melno bišu gals, un tās gulēja izkaisītas ap mežavīri kā mazas smalku ogļu kaudzes. Tad Doroteja un Lauva piecēlās, un meitene palīdzēja Skārda mežsargam atkal ielikt salmus Putnubiedēklī, līdz viņš kļuva tikpat labs kā jebkad. Tā viņi atkal sāka savu ceļojumu. Ļaunā ragana bija tik dusmīga, ieraugot savas melnās bites mazās kaudzēs kā smalkas ogles, ka viņa spieda kāju, saplēsa matus un grieza zobus. Un tad viņa pasauca duci savu vergu, kas bija Vinkiji, un iedeva viņiem asus šķēpus, sakot, lai viņi iet pie svešiniekiem un tos iznīcina. Vinkiji nebija drosmīgi cilvēki, bet viņiem bija jādara, kā viņiem lika. Tā viņi devās prom, līdz pietuvojās Dorotijai. Tad Lauva spēcīgi rēca un metās viņiem pretī, un nabaga Vinkiji bija tik nobijušies, ka skrēja atpakaļ, cik ātri vien spēja.

en	Consent
lv	Piekrišana

en	This application needs the AccessibilityService API to retrieve interactive windows on the screen, in order to find compatible ones. The service then sends multiple "move window" accessibility actions to such windows, as needed, to perform the intended function.
lv	Šai lietojumprogrammai ir nepieciešama AccessibilityService API, lai ekrānā izgūtu interaktīvos logus un atrastu saderīgus logus. Pēc tam pakalpojums šādiem logiem pēc vajadzības nosūta vairākas pieejamības darbības "pārvietot logu", lai veiktu paredzēto funkciju.

en	Accept
lv	Pieņemt

en	@string/menuInfo

en	Shake the device a little. Notice how the background content softens these movements, making on-screen reading easier. (Stilly service must be enabled in the Accessibility settings for this to happen.) This functionality can be easily implemented in any application. Please follow the instructions on GitHub.
lv	Nedaudz sakratiet ierīci. Ievērojiet, kā fona saturs mīkstina šīs kustības, atvieglojot lasīšanu ekrānā. (Lai tas notiktu, pieejamības iestatījumos ir jāiespējo pakalpojums joprojām.) Šo funkcionalitāti var viegli ieviest jebkurā lietojumprogrammā. Lūdzu, izpildiet GitHub sniegtos norādījumus.

en	Go to GitHub
lv	Dodieties uz GitHub

en	@string/menuRestoreDefaults

en	Restore settings to default values?
lv	Vai atjaunot iestatījumus uz noklusējuma vērtībām?

en	Service is disabled, click here to enable.
lv	Pakalpojums ir atspējots, noklikšķiniet šeit, lai iespējotu.

en	Theme
lv	Tēma

en	Increase text size
lv	Palieliniet teksta izmēru

en	Decrease text size
lv	Samaziniet teksta lielumu

en	Info
lv	Informācija

en	Accessibility settings
lv	Pieejamības iestatījumi

en	Restore defaults
lv	Atjaunot noklusējumus

en	About
lv	Par

en	Upgrade your license
lv	Jauniniet savu licenci

en	Rate us
lv	Novērtē mūs

en	Report an issue
lv	Ziņot par problēmu

en	Sensor rate
lv	Sensora ātrums

en	Damping
lv	Amortizācija

en	Recoil
lv	Atsitiens

en	Linear scaling
lv	Lineārā mērogošana

en	Force scaling
lv	Spēka mērogošana

en	This sets the desired sensor rate. Higher values may consume more battery. This may differ from the measured sensor rate as the system ultimately decides which rate to provide.
lv	Tas iestata vēlamo sensora ātrumu. Augstākas vērtības var patērēt vairāk akumulatora. Tas var atšķirties no izmērītā sensora ātruma, jo sistēma galu galā izlemj, kādu ātrumu nodrošināt.

en	Increasing this will slow down and attenuate movements, making them less sensitive to larger forces.
lv	Palielinot to, kustības palēnināsies un vājināsies, padarot tās mazāk jutīgas pret lielākiem spēkiem.

en	Increasing this will reduce sensitivity to small oscillations and make movements less sensitive to larger forces.
lv	Palielinot to, samazināsies jutība pret mazām svārstībām un kustības būs mazāk jutīgas pret lielākiem spēkiem.

en	This scales the movements linearly, making them larger or smaller without affecting the calculations.
lv	Tādējādi kustības tiek mērogotas lineāri, padarot tās lielākas vai mazākas, neietekmējot aprēķinus.

en	This scales the forces before calculations, which in turn affects the overall magnitude of movements.
lv	Tas mērogo spēkus pirms aprēķiniem, kas savukārt ietekmē kopējo kustību apjomu.

en	Current sensor rate as measured by the app. This may differ from the desired sensor rate as the system ultimately decides which rate to provide.
lv	Pašreizējais sensora ātrums, ko mēra lietotne. Tas var atšķirties no vēlamā sensora ātruma, jo sistēma galu galā izlemj, kādu ātrumu nodrošināt.

en	Yes
lv	Jā

en	No
lv	Nē

en	OK
lv	labi

en	Cancel
lv	Atcelt

en	Measured sensor rate
lv	Izmērītais sensora ātrums

en	%1$s Hz

en	Are you enjoying this app?
lv	Vai jums patīk šī lietotne?

en	Thanks! Please write a nice review or rate us 5 stars on the Play Store.
lv	Paldies! Lūdzu, uzrakstiet jauku atsauksmi vai novērtējiet mūs ar 5 zvaigznēm Play veikalā.

en	Rate on Play Store
lv	Novērtējiet Play veikalā

en	Some error occurred. Please try again.
lv	Radās kāda kļūda. Lūdzu mēģiniet vēlreiz.

en	Ultimate License

en	License item already owned
lv	Licences vienums jau pieder

en	@string/app_name

en	The app was licensed successfully. Thank you for your support!
lv	Lietotne tika veiksmīgi licencēta. Paldies Tev par atbalstu!

en	Ultimate
lv	Galīgais